Hyvää huomenta, herra Rabe.
Hyvää huomenta. - Huomenta. Jatkakaa töitä.
27. marraskuuta, 1937.
Japanilaisten väitetään raunioittaneen Shanghain.
En usko. Tyypillistä kiinalaispropa- gandaa. Nankingissa on rauhallista.
Vain muutama jänishousu lähtee kaupungista.
Pelkään että lähtömme vaikuttaa siltä, että minäkin pakenisin sieltä.
Mutta kertoisinko kaikille saaneeni ylennyksen ja viran Berliinistä?
En tietenkään.
Yhdistäkää John Rabelle. - Herra Rabe.
Silti... Sydämeni vuotaa verta jättää kaikki tämä vuosien jälkeen tänne.
Rabella.
Ei, ei noin. Teidän on kallistettava flyygeliä. Mitä te teette? Kallistakaa.
Sanoin, ettei se mahdu läpi. - Olisiko se kasvanut 20 vuodessa?
Laskekaa alas.
Voi luoja, noista idiooteista ei ole mihinkään.
1. joulukuuta, 1937.
Vain 70 km: N päässä Nankingista Japanilla on valtava sotajoukko.
Sanoo Chang, kiinalainen autonkuljet- tajani. Ei sano mistä on sen kuullut.
Lähdemme silti 2 päivän päästä, japanilaisista viis.
Ei haittaisi, vaikka Japani saisi vaikutusvaltaa Kiinassa.
Sehän on Saksan valtakunnan liittolainen.
Entä hattu? Sovimme, että heitämme pois... - Hyvä on, heitä se pois.
Tarvitsetko lisää insuliinia? - Minulla on sitä tarpeeksi.
Kun olen kuollut. - Tiedän saavani lukea sen vasta sitten.
Taidanpa elää uteliaisuudesta sinua kauemmin.
Se on taktiikkani.
Johtaja! - Olen käskenyt koputtaa ensin.
Mutta johtaja... - Tässä talossa koputetaan. Ulos.
Miten ihminen voi olla noin tyhmä?
Oveen koputettiin. - Hänen on opittava...
Me lähdemme ylihuomenna. - Kyse on periaatteesta.
Herra Fliess on juuri saapunut. - Nytkö jo?
Eikö hän voinut soittaa? - Hän soitti.
Mutta teillä ei ollut aikaa.
Chang, mitä varten sinulla on pää? Jotta...?
Jotta kaulaani ei sataisi.
Toden totta.
Herra Fliess. Olen John Rabe. Tervetuloa Nankingiin.
Heil Hitler. - Heil Hitler. Toivottavasti matka sujui hyvin.
Herra Han, minun sijaiseni ja teidän tuleva sijaisenne.
Heil Hitler.
Tervetuloa Nankingiin. Heil Hitler.
Ette arvaakaan, kauanko tuon opettaminen heille kesti.
Ei ilmeisesti kyllin kauan. Hän tervehtii vasemmalla kädellä.
Ei vasemmalla kädellä. Oikealla! Noin.
Kiinalaisia pitää kasvattaa kuin lap- sia, mutta he ovat pystyvää väkeä.
Täytyy osata erottaa, kuka on hyvä kiinalainen ja kuka ei.
Se täytyy nähdä ensi silmäyksellä.
Hän esimerkiksi on hyvä kiinalainen.
W-923-aggregaattimme. Toimitamme sähköä koko Jiangsu-provinssille.
Yli 15 miljoonalle ihmiselle.
Väestö kasvaa niin nopeasti, ettemme selviä siitä ilman patoa.
Miltä tuntuu palata kotimaahan niin monen vuoden jälkeen?
Jos Siemens lähettää minut Kiinaan, menen sinne.
Jos lähettävät minut Berliiniin, menen sinne.
Kuulostaa kuin haluaisitte jäädä.
Tämä on aggregaatin ohjausyksikkö. Laitoksen sydän.
Työnne täällä on vaikuttavaa. Mutta tämä työmäärä vain kiinalaisia varten?
Siemensiä varten. Parin vuoden päästä ansaitsemme miljoonia.
Ettekö tiedä? Saksa ottaa uuden suunnan. Se koskee myös Siemensiä.
Mitä se tarkoittaa? - Mitään patoa ei tule.
Siemens Nankingissa lakkautetaan.
Mitä hemmettiä!
Japanilaisten päämaja, 70 km länteen Nankingista.
Olemme lyöneet kiinalaiset täällä.
Joukkomme etenevät länteen.
Olemme valmiita valtaamaan Nankingin.
Kuka johtaa hyökkäystä? - Majuri Ose, teidän keisarillinen korkeutenne.
Suuri tehtävä niin nuorelle miehelle.
Kyllä.
Mutta nuoret miehet pystyvät suuriin tekoihin.
Raporttinne, majuri.
Tässä on asemamme. Joukkoni liittyvät 33. jalkaväkirykmenttiin -
ja luutnantti Yanagawan 6. divisioonaan.
Piiritämme Nankingin kolmelta suunnalta.
Vältämme tarpeettomat tappiot ja pakotamme kaupungin antautumaan.
Majuri, oletteko koskaan osallistunut norsunmetsästykseen?
En, teidän korkeutenne.
Norsua ei piiritetä, vaan se väsytetään.
Joko se tapetaan tai tullaan itse tapetuksi. Onko selvä?
Dora?
Mitä teet täällä? Mene takaisin nukkumaan. Tämä on yllätys.
Olenko unohtanut syntymäpäiväni, vai?
Tiedän, että sinun on vaikea jättää kaikki tämä.
Et tiedä. - Ehkä en.
Mutta tiedän, ettei kukaan olisi tehnyt parempaa työtä. Ei kukaan.
Siksi leivoin tämän kakun sinulle. - Sokerikakun.
Nankingin tyttöcollege haluaa hyvästellä teidät. - Kiitos.
Shujuan, hiukan vasemmalle.
Hän on hyvin lahjakas. Mutta isä on hirveä, eikä rahaa ole.
Kaikki valmiina?
1... 2... 3... Liikkumatta!
Heil Hitler! Tervetuloa Nankingin paikallisosastoon.
Olen Krüger, paikallisjohtaja. Esittelen teille muut.
Tätä tietä.
Minä voitin, hyvät herrat. - Ensi kerralla lyön sinut.
Tämäkö on ryhmä? - Emme ole vielä täysilukuisia... - Miehet!
Mikä tuo on?
Bernd. Ei, anna olla. Minä teen sen.
Jaamme tilan englantilaisen veteraaniyhdistyksen kanssa.
Mutta tämähän on... - Tervehdys, kaikki.
Te lienette se uusi? Hans Scheel, leipurimestari.
Anteeksi myöhästymiseni. Toin kanelipullia. Vielä lämpimiä.
Liityittekö puolueeseen syödäksenne pullia Englannin kuninkaan kuvan alla?
Emme, keskustelemme myös. - Tämä on skandaalimaista.
Tuo on puolueen juhlalippu. Pakettia ei ole vielä edes avattu.
Olisi rakennettava torni noin isoa lippua varten.
Jos olisitte oikeita kansallis- sosialisteja, olisitte tehneet sen.
Kaikki lääkärit ja sairaanhoitajat 24 tunnin valmiuteen tästä lähtien.
Lisää sänkyjä. Mahdollisimman paljon.
Tänne myös.
Osasto 2 muutetaan leikkaussaliksi.
Sängyt osastoille 3 ja 4 ja hakekaa kellarista lisää leikkauspöytiä.
Niitä ei ole enempää. - Keittiönpöytiä sitten. Kunhan pelastamme henkiä.
Jos pelastamme.
Hankkikaa siteitä, dolantinea, novokaiinia, jodia ja morfiinia.
Jäljellä on enää 120 annosta eetteriä.
Mitä? Miksi, tri Xu? - Arvelin sen riittävän.
Niinkö? Mitä te odotatte? Pikku nujakkaako?
Lakkautus nyt on suurin virhe. Kiina on tulevaisuuden markkina-alue.
Vielä ei ole sota. Japanilaiset tarvit- sevat sähköä kiinalaisia enemmän.
Ette voi sulkea kysymättä minulta. Olen rakentanut kaiken itse.
Herra Lehmann, minä... Herra Lehmann?
He sulkevat Nankingin. - Eivät he voi sitä tehdä.
Kyllä voivat.
He eivät ole ylentäneet minua. Ovat kehua retostelleet. Jujuttaneet.
Ja pato... Se olisi tehnyt minusta kuolemattoman.
Ja sitten tuli se Fliess. Se pikku liero.
Katso minuun. On viimeinen iltamme. Emme anna kenenkään pilata sitä.
Emme Fliessin, Siemensin, emmekä japanilaisten, emmekä sinunkaan.
Herra suurlähettiläs, mikä kunnia.
Sanoit, ettei minun tarvitse puhua hänelle.
Voimmeko mennä sisälle? - Muuten en olisi tullut mukaan.
Käyttäydyt kuin hän olisi Hitler. - En pidä natseista.
Ei hän ole natsi.
Hän on vain puolueen jäsen. - Se tekee hänestä natsin.
Oletko sinä kirkon jäsen? - Olen. Entä sitten?
Mitä mieltä olet noitavainoista?
Kun sinua katsoo, se ei ehkä ollut hassumpi juttu.
7 vuoden jälkeen punaviini on yhä jääkylmää -
olut lämmintä ja samppanjaa tarjoil- laan jäillä. Eivätkö he opi koskaan?
Mitä kiinalaiset ajattelijat sanovat?
Aatelisen on hallittava alkukantaista. Älykkään vähäjärkistä.
Jos kiinalaiset olisivat ottaneet vaarin filosofeistaan -
he eivät näkisi Japania vihollisena, vaan mahdollisuutena.
Nuoleskelija. - Fukuda? Olen aina pitänyt hänestä.
Et olekaan tekemisissä hänen kanssaan.
Korkeutenne, mikä kunnia. Tuntenette suurlähettiläs Trautmannin?
Luonnollisesti. Kunnioitamme hyvin suuresti toisiamme.
Mikähän meitä odottaa Berliinissä. - Joulu.
Café Kranzler. Marsipaanipitkot ja hehkuviini Ku'dammilla.
Sanomalehti, jota pystyy lukemaan. Oikea leipä ja voi.
Ja sängyt, jotka eivät ole liian lyhyitä.
Tiesitkö, että olet yhä se mies, jota rakastan... 27 vuoden jälkeen?
Kyllä, tiesin sen. - Kerskuri.
Herra johtaja... Olen surullinen, että te jätätte meidät.
Kaikki kiinalaiset ovat varmaan surullisia, kun ystävä jättää maamme.
Olette tehnyt enemmän Kiinan hyväksi kuin ulkomaalaiselta voi odottaa.
Siksi minä nimitän teidät "Kiinan kansan sankariksi".
Ja minä myönnän teille "jade-kunniamerkin"...
Uskomatonta. Korruptoitunut kenraali kunnioittaa natsia.
Riistävät maata, ansaitsevat omaisuuden ja saavat mitalin siitä.
...John Rabelle.
"Kiinan kansan sankari"!
Teidän korkeutenne, arvoisat vieraat, rakkaat ystävät.
Oltuani 27 vuotta ja 142 päivää Kiinassa...
Kyllä, olen laskenut ne.
Hyvät naiset ja herrat.
Oltuani 27 vuotta ja 142 päivää Kiinassa -
minut kutsutaan takaisin kotimaahani Saksaan.
Dora! Dora!
Kaikki ulos! Ulos!
Avatkaa portti!
Vauhtia!
Tule, nopeasti!
Han!
Kuka idiootti on käskenyt sulkea portin?
Se idiootti olen minä.
Portti auki!
Se pysyy suljettuna. - Työntekijämme ovat suojattomia.
Minä suojelen tehdasta. - Ette vielä.
Avatkaa portti!
Dora, hoida naiset ja lapset. - Kiiruhtakaa.
Nopeasti. Menkää.
Tätä te saatte katua.
Kadun sitä mielelläni. - Naiset ja lapset! Kiiruhtakaa!
Rabe... Minä vannon...
Missä lippu on? Missä se on? - Auton tavaratilassa.
Han! Sytytä valonheittimet.
Täysi valaistus päälle! - Oletko hullu?
Chang, tule tänne! Juokse tuonne.
Kaikki lipun alle.
Juoskaa. Nopeasti sinne.
Menkää!
Vauhtia!
Ne menevät pois.
Me onnistuimme.
Ne menevät pois.
Me pelastuimme.
Liian paljon haavoittuneita. Yhdeksää on ammuttu mahaan.
Yhtä päähän. Kolme tekee kuolemaa. - Lopeta. Itkeminen ei auta.
Koulua on pommitettu. 17 lasta tuotiin tänne.
Hoitaako tri Xu lapsia? - En tiedä, missä hän on.
Ja nukutusaine on loppunut. - Herrajumala...
Missä tri Xu on? - Hän ei ole täällä.
Onneksi vain vartiokoppi tuhoutui. Täyttäkää kuoppa ja siivotkaa piha.
Han, tarkista laitoksen vauriot ja tee rasituskoe turbiineille.
Sähkötämme raportin vielä tänään Shanghaihin ja Berliiniin.
Chang. Vahvista vajat, niin että voimme käyttää niitä tilapäissuojana.
Oletko ymmärtänyt? - Olen autonkuljettaja, johtaja.
Ilman suojaa olet pian kuollut autonkuljettaja.
Herra Fliess.
Seis. Pysähtykää!
Sulkekaa portti!
Aamuhetki kullan kallis, vai mitä? Ulos autosta.
Avatkaa takakontti. - Herra Rabe, teidät hyvästeltiin eilen.
Puhutte Siemensin Nankingin tehtaan uudelle johtajalle.
En muista antaneeni johtoa teille.
Teillä riittää tarpeeksi puuhaa muuton kanssa.
Mitä suunnitelmia teillä on uutena johtajana?
Eilisen tapahtumia ajatellen, lakkautus on pantava täytäntöön heti.
Entä työläiset? - Heille ilmoitetaan. Mikäli jatkamme...
Onko teillä kaikki? Kassakirjat, pankkiasiakirjat, sopimukset?
Olkaa huoleti. Saksalaista perusteellisuutta.
Hyvä suunnitelma. Harmi että sopimuk- senne astuu voimaan vasta 6. päivä.
Ylihuomenna. Mikäli epäilette, katsokaa tavaratilaan.
Sopimus on papereiden joukossa. Saksalaista perusteellisuutta.
Teillä ei ole silti mitään sananvaltaa.
Olette oikeassa. Eikä teilläkään ole vielä.
Mutta jonkun on sanottava jotain, eikö totta?
Han?
Han.
Käske häntä avaamaan tavaratila.
Herra Fliess, voisitteko avata tavaratilan?
Sano hänelle, ettei hän turvallisuussyistä -
saa liikkua yhtiön alueella.
Hän saa asua vierasasunnossa. Kaksi työntekijää huolehtii hänestä.
Herra Fliess... - Anna olla.
Herra Fliess... vierasasunto on tuolla.
Suo anteeksi.
Kunpa Führer tietäisi, miten surkeaa väkeä tänne lähetetään...
Tarkoitat hyvää, mutta anna olla. - Jonkun on huolehdittava siitä.
Niin, mutta ei sinun. - Kyllä, niin kauan kuin olen täällä.
Missä paistetut munani ovat? - Voit huolehtia niistä itse.
4. joulukuuta, 1937.
Japanilaisten kranaattien viheltäessä ylitsemme -
avaan portit ja päästän sisään kaikki, jotka haluavat tänne.
Naiset ja lapset kyykkivät pelokkaina valtavan Saksan lipun alla.
Tätä paikkaa ei pommiteta.
Japanilaiset ovat uskollisia liittolaisia.
He lakkasivat pommittamasta heti nähtyään lipun. Hyvin kiitettävää.
Kiireesti! Vauhtia!
Mitä nyt? - Pakolaiset eivät voi jäädä pihalle.
Se on yhtiön maata. Tarvitsen luvan siihen.
Ja siksi he tulevat tänne? - Niin.
Tänne. Tuokaa se tänne.
"Japanilaissotilaat ovat ystäviänne."
Kiinalaiset tarttuivat syöttiin. Ilmoittakaa päämajaan.
Onnitteluni, majuri.
Jonain päivänä teistä tulee erinomainen komentaja.
Mutta eräs asia mietityttää. Annoin käskyn olla ottamatta vankeja.
Silti otatte tuhansia vankeja. - Pyydän anteeksi.
Teidän korkeutenne. - En pyytänyt teitä puhumaan!
No, majuri. Mitä te ehdotatte?
Teidän korkeutenne...
Olisi äärimmäisen vaikeaa teloittaa niin monia vankeja.
Niinkö?
Lisäksi minä uskon, että sellaisia teloituksia pidettäisiin laittomina.
Laittomina?
Luotan täysin siihen, että te ratkaisette ongelman lopullisesti.
Huomenaamulla en halua nähdä yhtäkään vankia elossa.
Pommitamme myös kaupungin keskustaa.
Nankingin on saatava kokea ylivoimaisuutemme.
Kuulin että Tsiang Kai-sek ja hallitus ovat paenneet Chongqingiin.
He ovat hylänneet kaupungin. - Japanilaiset ovat niin ylivoimaisia...
Anteeksi, mutta sitä ei voi verrata...
Shanghaissa Kiinan eliittijoukkoja johti kenraali von Falkenhausen.
Japanin ja Saksan välisen sopimuksen takia apu on lakkautettu.
Eliittijoukot on murskattu ja Shanghai on yhtä verilöylyä.
Anteeksi, mutta kuka te olette?
Tri Rosen, Saksan lähetystöstä. Saavuin Shanghaista tänään.
Mikä on neuvonne, tri Rosen? - Lähteä Nankingista.
Se on jo myöhäistä. Japanilaiset ovat piirittäneet kaupungin.
Niin... Shanghaissa oli ns. Turva-alue siviileille.
Osa kaupungista asetettiin puolueettoman komitean hallintaan.
Kummankaan puolen sotilailla ei ollut pääsyä sinne. Aseet oli kielletty...
Tämä on hiukan liioiteltua. Sota on aina hirvittävä asia.
Uhreja ja kuolleita tulee.
Uskon japanilaisten yrittävän välttää verilöylyn. Pudottivat lentolehtisiä.
Eilen illalla näytimme Saksan lipun ja hyökkäys Siemensiä vastaan loppui.
Miltä teenne maistui, korkeutenne? Kiinalaiset hauduttaneet liian kauan?
Harmillista.
Mikä sinuun on mennyt, Robert? - Minuunko?
Ei mikään. Mutta kun te istuitte juomassa teetä ja keskustelemassa -
17 lasta kuoli silmieni edessä.
Jalattomia lapsia, joilla oli reikiä vatsassa, vain puoli päätä jäljellä.
Jouduimme leikkaamaan nukuttamatta. He huusivat tuskasta...
Nyt he ovat kuitenkin kuolleet.
Entä keksit?
Herkullista!
Vielä täällä, Rabe? Pyysivätkö japanilaiset tuomaan lentolehtisiä?
Japanilaiset murskaavat Nankingin -
ja sinä saat osuuden kakusta. Uuden mitalin ja hyvät kaupat.
Lopeta, John ei ole sellainen. - Ehkä hän sitten voi todistaa sen.
"Kiinan kansan sankari." - Milloin tahansa. Sano vain miten.
Minä tiedän... Jäämällä Nankingiin ja luomalla turva-alueen.
Siviileille, kuten Shanghaissa. - En usko että tarvitsemme aluetta.
Äänestetään.
Turva-alue... Ketkä kannattavat?
Mikä teitä vaivaa? Aiotteko istua siinä tekemättä mitään?
Pyydän, ketkä ovat turva-alueen puolesta?
Selvä enemmistö on turva-alueen puolesta.
Turva-alueen puheenjohtajaksi ehdotan, että me valitsemme -
John Raben.
Sitten meidän on aivan sama antautua japanilaisille. - Ei.
Herra Rabe tuntee Nankingin paremmin kuin kukaan muu.
Ja hän on saksalainen, mikä edistää neuvotteluja japanilaisten kanssa.
No... Ketkä kannattavat John Rabea?
Vastaan?
Ketkä pidättyvät äänestämästä?
Hyväksyttekö te nimityksenne, herra Rabe?
Oikeastaan minä aioin lähteä huomenna, miss Dupres.
Sankarimme kusee housuihinsa.
Hyvää matkaa, hra Rabe.
Minä hyväksyn nimityksen. - Tohtori Wilson...
Minä hyväksyn nimityksen.
Naurettavaa. - Odottakaa, tri Wilson.
Alueen varapuheenjohtajaksi minä ehdotan tri Robert Wilsonia.
Ketkä kannattavat?
Ketkä vastustavat? Ketkä pidättyvät äänestämästä?
Hyväksyttekö nimityksenne, tri Wilson? - Kyllä, hyväksyn sen.
Huomio!
Nouskaa ylös!
Te saatte lämmintä keittoa.
5. joulukuuta, 1937.
En voinut koskaan kuvitella, että yksi päivä muuttaisi täysin elämäni.
Lähteä vai jäädä? Esittää sankaria, vai lähteä livohkaan?
Mitä sanon Doralle?
Sinä et nuku. - Et sinäkään.
Ero on siinä, että minä en saa nukutuksi, mutta sinä et halua nukkua.
Sano mitä päässäsi liikkuu, John Rabe.
Mietin, mikä niitä raukkoja ulkona odottaa.
Uskot, että kaikki ovat kuin sinä.
Raukat pihalla ovat tyytyväisiä saadessaan olla siellä.
He ovat iloisia siitä, mitä sinä suret.
Olen sellainen kuin olen. - Tiedän sen.
Muistatko vielä... 27 vuotta sitten -
mitä me lupasimme toisillemme?
Vanhako olin silloin? - 19.
Kyllä, minä muistan.
Ja?
Nyt ja ikuisesti, tapahtuu mitä tahansa.
Päteekö se vielä? - Se on ehkä jo vanhentunut.
Se pätee. Nyt ja ikuisesti.
Tapahtuu mitä tahansa.
Kello on puoli yhdeksän. - Meidän tulisi odottaa hra Rabea.
Olemme odottaneet kauan turhan takia.
Mitä tarkoitat? - Sankarimme ja hyvä kristittymme ei tule.
En kestä nurisemistasi. Hän on myöhässä, entä sitten?
Hän ei tule. - Mistä tiedät sen?
Panayn matkustajalista. Viimeinen laiva, joka lähtee Nankingista.
Kaikki merkittävät, sankarimme mukaan lukien, lähtevät laivalla.
Robert, John ja Dora, 1. luokka. Pakeneekin tyylikkäästi.
Kyynisyytesi menee liian pitkälle. - Joku muu on mennyt liian pitkälle.
Se ei ole mahdollista. - Uskon sen vasta, kun näen sen.
Tänne päin.
Kiiruhda.
Liikettä! Pois tieltä! - Pysy lähelläni, Dora.
Oliko sinun otettava lintu mukaan?
Pysy aivan lähelläni.
Luoja, he melkein rynnäköivät laivaan.
Pois tieltä!
Meillä on kaksi lippua.
Siinä ei ole keskustelemista. Meillä on kaksi lippua.
Päästäkää minut läpi.
Tuolla hän on.
Seis!
Toivottavasti he uppoavat laivan mukana.
Sinä et tule mukaan. - Laiva lähtee. Tuletteko mukaan vai ette?
Pidä huoli itsestäsi.
Odottakaa!
Hän jää.
Minä rakastan sinua.
Minä tulen perässä.
Minä haen Raben.
Dora!
John.
Johtaja.
Mene, minä jään tänne. - Se on liian vaarallista.
Han, tiedän että tarkoitat hyvää.
Kuolen tai en, hyvä niin.
Mene, ennen kuin suutun.
Turva-alueella on 4 sisäänkäyntiä, joita me kontrolloimme.
Sotilailla ei ole pääsyä sinne. Takaamme ettei asevarastoja ole -
puolustusmuureja ei rakenneta, eikä sotilaille anneta turvapaikkaa.
Kansainvälinen komitea huolehtii alueelle vettä ja ruokaa.
Se käsittää lähetystöt, sairaalan, koulut ja Siemensin rakennukset.
Kiinalaissotilaat riisutaan aseista ja luovutetaan vangeiksi japanilaisille.
Korkeutenne, pyydämme teitä tukemaan komiteaa ja tunnustamaan turva-alueen.
Missä tämä paikka on, herra? - Tuolla.
11. joulukuuta, 1937.
Kuin tyhjästä ihmisiä vyöryi tuhansittain alueellemme.
Uutinen levisi kai kulovalkean tavoin. Se pysyi tuskin hallinnassa.
Japanin lähettiläskin, herra Fukuda, on antanut alueelle hyväksyntänsä.
4355 E-portista.
Eli yli 23000 ihmistä ensimmäisenä päivänä. Uskomatonta.
Alue suunniteltiin vain 100000:lle. - Haluatko ripustaa "täynnä"-kyltin?
Jos panee 20 ihmistä kymmenelle tar- koitettuun veneeseen, kaikki uppoavat.
Luulin että pelastaisimme ihmisiä. - Tämä on sota, ei tanssitunti.
Emme voi pelastaa kaikkia. - Se ei ole edes sota.
Ei sodanjulistusta. Japanin lähetystössä on täysi miehitys.
Emme silti voi pelastaa kaikkia.
Tunnut nauttivan ihmisten kuolemasta. - En, mutta minä tiedän sodan.
Se ei sovi naisille eikä uneksijoille. Alue on rajattava 100000:lle.
Oltuani 27 vuotta Kiinassa, minä tiedän -
että jos tilaa on 100000:lle, sitä on myös 200000:lle.
Ihmiset tarvitsevat ruokaa ja suojaa. Tehtävämme on antaa ne heille.
13. joulukuuta, 1937.
Me kuljetamme yhä riisiä kaupungin ulkopuolelta.
Alue tarvitsee jauhoja, suolaa, polttopuita -
lääkkeitä, keittoastioita ja huopia ennen japanilaisten tuloa.
Meillä on oltava niitä, ennen kuin meidät erotetaan muusta maailmasta.
Japanilaisilla on n. 600 lentokonetta Shanghaissa.
Lisäksi panssaridivisioonia ja valtava armeija.
Jos niin suuri armeija hyökkää, Nanking tullaan tuhoamaan.
Ehkä se on lastenleikkiä verrattuna siihen -
mitä uusi maailmansota merkitsisi Euroopalle.
Kiinalaissotilaat, jotka eivät olleet paenneet, koottiin pääportin luo.
He haluavat puolustaa Nankingia hin- nalla millä hyvänsä. Järjetön yritys.
Miksi olette lopettaneet piirityksen ja ryhtyneet hyökkäykseen?
Anteeksi, kenraali. - Vastatkaa kysymykseen, majuri!
Hänen keisarillinen korkeutensa antoi käskyn.
Antakaa raporttinne.
Sisarenpoikani, keisari, haluaa nopean voiton.
Modernin sodan, joka osoittaa Japanin ylivoiman.
Tänä yönä me hyökkäämme Nankingiin.
Haloo?
Mitä täällä on tekeillä?
Mitä tapahtuu? Jos linjat ovat poikki, korjatkaa ne.
Hoitakaa yhteys keskukseen. Se on elintärkeää.
Lähettäkää viesti: Nanking on kaatunut.
Voi luoja! Zhong Shang!
Oletko hullu? Ei sotilaita turva-alueelle.
Hän on poikani.
Ota kiinni siitä päästä. Mene.
Ulos! - Osastolle 2.
Ottakaa tämä.
Ette saa tulla tänne. Tämä on turva-aluetta.
Tämä on minun sairaalani.
Aiotko ampua minut? Siitä vaan.
Sinulla on sotilas. - Ei, ei sotilasta. Minä näytän.
Haluatko, että näytän?
Tulkaa. Tulkaa.
Ei sotilasta.
Te kaksi tutkitte tuon huoneen.
Ei sotilasta.
Tarkistakaa.
Näettekö?
Me löysimme hänet.
Ei sotilasta?
Lähdetään.
Tämä on naurettavaa. Olemme Saksan suurlähetystöstä.
Sisällä on nälkää näkeviä lapsia.
Meidän on vietävä riisi turva-alueelle. Haluan puhua esimiehenne kanssa heti.
John?
Kiitos, että jäit. Ilman sinua...
Olen hirveän pahoillani siitä, miten Doralle kävi.
Säkki per henkilö on ilmaista. Lopusta haluavat 10000 yuania tullimaksua.
Keitä he luulevat olevansa? Herrajumala!
Heil Hitler! Olen John Rabe. Olen saksalainen. Ymmärrättekö?
15. joulukuuta, 1937.
200000 ihmisen ruokkiminen käy yhä vaikeammaksi.
Vetoomuksiimme japanilaisiin riisin saamiseksi alueelle, ei ole vastattu.
Toivomme diplomaattien palaavan pian tänne.
Rosenin mielestä vain kansainvälinen yhteisö saa japanilaiset aisoihin.
Miksi sinulla on potta päässä? - Mitä teet täällä, Wilson?
Otan kännin. - Sen minä näen.
Tiedätkö, mitä ystäväsi tekivät tänään?
He tappoivat kaksi lääkäriäni ja kolme sairaanhoitajaa.
Mutta sairaalahan on alueella...
Leikkasimme sotilasta. Hän oli lääkärin poika.
Mitä olisi pitänyt tehdä? Antaa hänen kuolla, vai?
Nyt hän on silti kuollut. 2 lääkäriä ja 3 hoitajaa. Onko se parempi?
Minä tiedän.
Rabe. Sinä olet teeskentelevä paskiainen ja natsisika myös.
Ja sinä... tri Wilson.
Olet itsepäinen kaikkitietävä. Ja itkupilli.
Kippis. - Prost.
Hitlerillä on vain yksi palli Göringillä kaksi, mutta hyvin pienet
Himmlerillä on jotain vastaavaa Goebbelsillä ei ole munaa lain
Hitlerillä on vain yksi palli
Wilson.
Heil Hitler.
Mars!
Montako vankia luovutettiin? - 153.
Tässä on raportti. Hänen on allekirjoitettava se.
Hän kysyy, voiko hän ottaa 20 tytöistämme mukaansa.
20 tyttöä. Hän tuo heidät takaisin illalla.
Ette missään nimessä saa ottaa. Miksi hän luulee minua?
Bordellimammaksiko? En ole koskaan kokenut näin hävytöntä.
Käske hänen allekirjoittaa ja lähteä, ennen kuin heitän hänet ulos.
Käännä! - En tarvitse käännöstä.
Sitä parempi. Allekirjoittakaa.
Te tulette katumaan tätä.
Ja sinä... oletko menettänyt täysin järkesi? En halua kuulla mitään.
19. joulukuuta, 1937.
Ruumiskasoja lojuu porttien edessä. Japanilaiset eivät korjaa niitä pois.
Ja meiltä se on kielletty.
Me eurooppalaiset olemme halvaantu- neita. Teloituksia tehdään kaikkialla.
Konekivääreillä parakkien luona, sotaministeriön edessä ja joella.
Saksan kansan Führerille, valta- kunnankansleri Adolf Hitlerille.
Minun Führerini.
Lojaalina puolueen jäsenenä käännyn suuressa hädässä puoleenne.
Japanin keisarilliset joukot valtasivat Nankingin 12.12. 1937.
Siitä lähtien olen todistanut julmia rikoksia siviilejä kohtaan.
Auttakaa lopettamaan tämä katastrofi -
ja vedotkaa japanilaisiin ihmisyyden nimissä.
Sammuta se.
Saksalaisin terveisin.
Lakkaa itkemästä.
Langshu? - Hetki vain.
Nyt voitte tulla sisälle.
Niin, miss Dupres.
Kyllä, hän on erittäin komea.
Langshu. En halua että poistut koulusta iltaisin. Se on vaarallista.
En poistukaan. - Menet ulos liki joka ilta.
Vien ruokaa veljelleni. - Siitä huolimatta.
Olen huolissani hänestä. - Ja minä olen huolissani sinusta.
Hyvät herrat.
Prinssi Asakaa puhutellaan keisarilli- seksi korkeudeksi. Kättä ei ojenneta.
Teidän keisarillinen korkeutenne, John Rabe, Siemensiltä Kiinasta.
Tämä on suuri kunnia, teidän korkeutenne.
Hyökkäys laivalle oli traaginen väärinkäsitys.
Selvitytän heti vaimonne kohtalon.
Hänen vaimonsa selvisi hengissä. Hän on Shanghaissa.
Heti kun saamme tietoa, ilmoitan teille.
Tässä passit, jotka takaavat teille vapaan liikkumisen Nankingissa.
Voitte tietysti viedä riisiä tullitta alueelle.
Sekin tuntuu olevan väärinkäsitys. - Traaginen?
Kuten näette, teemme voitavamme tukeaksemme arvokasta työtänne.
Sinun on pysyttävä autossa.
En ymmärrä japanin kieltä. - Mene takaisin autoon.
Istumaan autoonko? - Mene autoon!
Voisin mennä istumaan autoon. - Lakki pois päästä. Ota se pois!
Kenraali, minun on ikävä kyllä pakko huomauttaa -
että monesti japanilaiset joukot eivät välitä turva-alueestamme.
Murhia, ryöstelyjä ja raiskauksia tapahtuu päivittäin.
On tehty myös joukkoteloituksia.
Siviilejä ja teille luovutettuja sotilaita vastaan kohdistuneita.
Jangtse-joessa kelluu sadoittain ruumiita.
Kiitos neuvoista, mutta älkää antako kiinalaispropagandan johtaa harhaan.
En anna johtaa itseäni harhaan kenenkään toimesta.
Oletteko hulluja? Osaatte ammattinne, mutta ette tiedä mitään diplomatiasta.
Japanilaiset ilmaisivat selkeästi, etteivät he välitä sanomisistamme.
Sitten on näytettävä hampaamme. - Hän on japanilainen prinssi.
Nyt meillä ei ole enää mitään neuvottelumahdollisuuksia.
Meidän on oltava yhteistyössä hänen kanssaan. Se on nykytilanne.
Uskon, että hän määrää joukoilleen muutoksen.
Kuten Hitler vastaa sähkösanomaasi?
Hän vastaa kyllä.
Tiedättekö, miksi ette tule toimeen? Olette toivottoman itsepäisiä.
Piru vie!
Chang! Chang!
Chang!
Autonkuljettajanne alkoi tapella. Hänet oli vietävä vankileiriin.
Chang!
Chang! Chang!
Chang!
Johtaja... Olen täällä.
Avatkaa! Avatkaa portti!
Päästäkää minut sisälle!
Ei, ei, ei!
Hän ei pysynyt autossa. - Ja siksi katkaisitte häneltä pään.
Kunniakas kuolema. Kilpailu kahden upseerin välillä. Suosittua Japanissa.
Mikä kilpailu? - Kuka mestaa eniten vihollisia.
Lehdistö on paikalla tänään.
Me tietysti hyvitämme menetyksenne.
Pankaa heidät riviin.
Ylös ja riviin järjesty!
Nouskaa ylös. Menkää tuonne. Vauhtia!
Valitkaa heistä haluamanne.
Chang puhui saksaa ja hän osasi ajaa autoa.
Montako te haluatte? - 20.
Onko saksaa puhuva kiinalainen 20 kertaa saksaa puhumatonta arvokkaampi?
Ei, mutta hän on 20 kertaa käyttökelpoisempi minulle.
Kysykää, puhuuko kukaan saksaa.
Käsi ylös, mikäli puhutte saksaa.
Olette onnekas. Hän puhuu saksaa.
Käskekää hänet tänne. - Mene eteen!
Sanokaa hänelle jotain. Haluan kuulla hänen puhuvan saksaa.
Ymmärrätkö sinä minua?
Sano jotain. Sano mitä tahansa.
Sano jotain.
No? Vain 20 miestä, hra Rabe.
Sinä.
Lapsia? Sinä.
Sinä.
Mestauskilpailu ja sen ylpeät voittajat.
On ilmeisesti rikos haudata ruumiit. Se rangaistaan kuolemalla.
Kirjoitin Hitlerille. Hänen on puututtava japanilaisten toimiin.
Naura vain, mutta heti kun hän kuulee tapahtumista, hän puuttuu asiaan.
Kuvitella, että luottaisin Hitleriin. Alue on täysi katastrofi.
Ihmisten kärsimys on sietämätöntä. Eivätkä he elä enää kovin kauan.
Ruokaa riittää vain kolmeksi päiväksi. Ja rahamme ovat loppu.
Pelimme on pelattu.
Vaikka minä vastustin sitä, alueella on 200000 ihmistä.
Jotkin ryhmät kuluttavat kaksi kertaa enemmän riisiä kuin muut.
Miksi katsot minua noin? - Lihotatko sinä opiskelijoitasi?
Mitä teet kaikella riisillä? - Nuorten on syötävä.
Tuskin 150 tyttöä pystyy syömään niin paljon.
Miss Dupres huolehtii myös vangeista.
Kun kävin koulussa eilen, en nähnyt lainkaan vankeja.
Kaikki tietävät japanilaisten ampuneen kaikki vangit.
Sepä onni. Riisin hinta on noussut huimasti mustassa pörssissä.
Kukaan ei valita noin, ja silti tytöillesi ei ole tapahtunut mitään.
Jos heidät olisi kaikki raiskattu, olisimme saaneet riisin, vai?
College saa saman annoksen kuin aiemmin.
Smythe, hoida omat asiasi, äläkä sekaannu miss Dupresin asioihin.
Koska lähettiläät tulevat takaisin? - En tiedä.
Kumpi on parempi? Haluta auttaa, mutta samalla pahentaa tilannetta -
vai että emme auta ollenkaan?
Mitä hyötyä olisi luovuttaa nyt? - Ei mitään.
Mutta turva-alue, joka ei ole tur- vallinen, on pahempi kuin ei mitään.
John.
Mitä Dora olisi sanonut, kun olet noin surullinen?
Hän olisi sanonut: Soita pianoa.
Voinko luottaa sinuun? - Kuinka niin?
Haluan näyttää jotain.
Mitä tyttöjen hiuksille on tapahtunut? - Sanoin, että niissä oli täitä.
En voi sanoa, että sen tarkoitus on estää raiskaukset.
Tule.
En luovuta enempää vankeja.
Se on ainoa keino pelastaa heidät. - On hulluutta piilotella heitä täällä.
Lupasimme olla piilottelematta. - He lupasivat olla ampumatta vankeja.
En voi sallia tätä. Se vaarantaa koko alueen olemassaolon.
Luulin voivani luottaa sinuun. - Kyse ei ole siitä.
Heidät luovutetaan vain kuolleen ruumiini yli.
21. joulukuuta, 1937.
Olemme eristetyt ulkomaailmasta. Ei postia, ei sähkeitä eikä puheluja.
Mikään ei toimi enää.
En uskonut, että minun olisi pakko panna ihmiselämiä toisiaan vastaan.
Onko parempi luovuttaa pari sataa sotilasta alueen suojelemiseksi -
tietämättä onko siitä apua, vai pysyä vankkumattomana?
Vastausta ei ole.
Wan.
Miten tukastasi tuli noin lyhyt? - Se leikattiin.
Missä hän on?
Kuka siellä? - Missä tyttö on? Onko hän täällä?
Ei täällä ole mitään tyttöä. Senkin siat!
Mitä minä sanoin? - Hienot hiukset.
Tule.
Odotahan vain. Kuka luulet olevasi?
Ei niin nopeasti.
Levitä hänen jalkansa.
Älä pane hanttiin. Pysy paikallasi.
Suu kiinni.
Hiljaa! Pysähtykää siihen.
Seis, tämä on turva-alue. Menkää pois ja antakaa naisten olla.
Olemme saksalaisia. Heil Hitler. Saksalaisia. - Tee kuten minä.
Heil... Hinttari.
Heil Hinttari.
Se ei ollut hauskaa. Hän on Saksan kansan Führer.
Haluatko kuulla, mikä ei ole minusta hauskaa?
Sekin koskee ns. Führeriä.
Friedrich Rosen, isäni, suurlähettiläs ja ulkoministeri -
joutui pakenemaan ja kuolemaan Kiinassa -
siksi että isoisäni, Beethovenin paras ystävä, sattui olemaan juutalainen.
Isäni ei saanut kuolla maassa, jolle hän oli aina omistautunut.
Se ei ole hauskaa. Ja että minua ei ylennetä vuosien palvelun jälkeen.
Minun pitäisi olla iloinen, että elän. Sekään ei ole hauskaa.
Heil Hinttari.
Miksi meidän on haudattava hänet? - Se on velvollisuutemme.
Mehän vihasimme häntä kumpikin. - Hän on kuitenkin isämme.
Hautaamatta jättäminen on kuin kuolisi toisen kerran.
Pidä kynttilää.
Minä vihasin häntä. - Minä annoin hänelle anteeksi.
Kysyn viimeisen kerran. Kuka antoi käskyn?
Se ei kuulu teille. - Uskomatonta.
Hänellä on käsky täyttää kuopat kadussa.
Ruumiilla? - Siltä se näyttää.
Voitko hyvin? - Ei minulla ole hätää.
Upseeri.
Minun on protestoitava. Kuka antoi käskyn tähän?
Luutnantti. He estävät työtämme.
Luutnantti, odottakaa.
Meidän on hajaannuttava. Juokse tuonne. Nopeasti!
Sotilaita! - Minä tässä. Langshu.
Sotilaita!
Mitä tapahtuu? Mitä te haluatte?
Kiinalaisia sotilaita. - Ulos koulustani!
Lopettakaa heti.
Minä tässä. Langshu.
Auta minua. - Mene uuniin.
Haravoikaa koko paikka.
Tämä on tyttöcollege turva-alueella. Teillä ei ole lupaa tulla tänne.
Tämä on kerroksen viimeinen huone. Se on tyttöjen makuusali.
Jos koskette sormellakaan heihin... - Avatkaa.
Nouskaa ylös.
He näyttävät miehiltä. - He saivat täitä japanilaisilta.
Riisuutukaa. - Vastustan, se on loukkaavaa.
Ei sotilasta, ei ongelmaa.
Riisuutukaa.
Heidän on poistuttava.
Odottakaa ulkopuolella.
Riisukaa yöpaitanne. Rauhallisesti.
Teille ei tapahdu mitään.
Kädet selän taakse.
Wan?
Ei mitään.
Minun on mentävä takaisin koululle.
Kiitos.
Wan?
Hän on täällä. Veljesi on täällä.
23. joulukuuta 1937.
Huomenna on joulu. Loppumme lähestyy.
Tämä ei käy enää.
Tapasin sanoa aiemmin: "Älkää luovuttako, kaikki järjestyy kyllä."
Niin on oltava nytkin.
Olen päättänyt lahjoittaa säästömme alueelle.
Mihin minä niitä tarvitsen, nyt kun Doraa ei enää ole?
Sisään.
Kiitos.
Haluatko istuutua?
Nukkuuko veljesi? - Kyllä... hän nukkuu.
Hyvä.
Onko hän vaimosi? - Ei, hän on siskoni.
Judith.
Nämä ovat perhekuvia.
Äitini, isäni, sisareni ja tuossa olen minä.
Hyvin herttaista. - Kiitos.
Oletko sinä tuossa? - Kauan sitten.
Saanko minä ottaa tämän? - Saat, jos haluat.
Tämä.
Muistatko? - Muistan.
24. joulukuuta, 1937.
Olen viettänyt liki 30 vuoden ajan jokaisen joulun Doran kanssa.
Joulukuusen ja jouluhanhen kera.
Ja Doran kuuluisaa sokerikakkua syöden.
En kadu sitä, että jäin tänne. Olemme pelastaneet monia ihmisiä.
Mutta kärsin silti sanomattoman paljon.
John? - Minä tulen.
Mitä pidät? - Rumin koskaan näkemäni joulukuusi.
Otan sen kohteliaisuutena.
Oletko kunnossa? - Olen. Tässä.
Mm... konjakkia.
Rosen otti diplomaattisen kriisin riskin hylätyssä Ranskan lähetystössä.
Onneksemme ranskalaiset ovat niin säikkyjä.
Kuunnelkaa. Asaka on peruuttanut tapaamisen lähetystössä.
Mutta postia on alkanut tulla taas. - Ja mikä parasta... Tämä.
Mitä siinä on? - Avaa se.
Se löytyi kirkon alttarilta. Liki 50000 dollaria.
Juodaan malja sille. Hyvää joulua.
John, et tiedä mistä jäät paitsi. Maista keittoa.
Minä otan sitä hiukan. - Tiedän, että se on hirveää.
Miksi arvelette hänen peruuttaneen tapaamisen?
Sääli. Huonoa kamarimusiikkia, raakaa kalaa, valheita. Odotin sitä innolla.
Se saattaa tarkoittaa, että diplomaatit palaavat Nankingiin.
Mitä tarkoitat? - Komiteamme menettää merkityksen.
Jos diplomaatit palaavat, heillä ei ole syytä keskustella kanssamme.
Tämä on...
Tämä on Doran sokerikakku.
Hänen täytyy olla elossa.
Pankaa hänet sängylle.
Hän tarvitsee insuliinia, muuten hän vaipuu koomaan.
Meillä ei ole insuliinia. Lääkkeet ovat loppu.
Voi olla yksi mahdollisuus.
Olemme kuulustelleet tyttöjä.
Satoja sotilaita piilotellaan siellä.
Voisimme sulkea turva-alueen.
Mitä te odotatte?
Alue on tyhjennettävä ennen kuin lehdistö ja diplomaatit palaavat.
Muuten koko maailma saa tietää siitä.
Kuka? - Nakajima.
Tulimme, koska hra Rabe on sairas. Tila on kriittinen.
Jos te auttaisitte meitä, se pelastaisi hänen henkensä.
Insuliinia.
Tohtori Rosen.
Huomenna diplomaatit palaavat.
Prinssi tietää, että te piilottelette sotilaita collegessa.
Hän käyttää sitä tekosyynä alueen tyhjentämiseen.
Selvä, ymmärrän.
Lähdetään.
Kuulin japanilaissotilaalta, mitä te touhuatte.
Annoin kunniasanani, että emme piilottele sotilaita.
Olisiko pitänyt sanoa kaikille, että siellä on 800 sotilasta?
Et olisi saanut piilottaa heitä sinne. - Ja antanut heidät teloitettaviksi?
Nyt heidät teloitetaan silti, ja todennäköisesti koko alue.
Petit minut ja koko komitean. Ja Rabenkin.
Herra Rabe tiesi siitä. - Pötyä. Hän ei sallisi sitä ikinä.
Mitä en sallisi? - Mitä sinä teet?
Takaisin sänkyyn heti.
Montako sireeniä meillä on vielä? - Kolme.
Selvä...
Suunnatkaa ne ja käynnistäkää heti kun "Cricket" tulee Nankingin satamaan.
Kaikki tai ei mitään.
25. joulukuuta, 1937.
Uutinen, että prinssi Asaka tyhjentäisi alueen, levisi nopeasti.
Sadat ihmiset kerääntyivät paikalle ja tukkivat portin.
He olivat valmiita puolustamaan aluetta oman henkensä uhalla.
Heidän aikansa on loppu. Tyhjentäkää alue.
Vahvistusjoukkoja? Miksi? Se on naurettavaa.
Voi luoja, panssarivaunuja.
Miksi vahvistusjoukkoja?
Se alkaa. - Meidän on luovutettava vangit.
He murskaavat heidät. - Tehdään sitten jotain.
Antakaa taistelukäsky.
Ladatkaa. - Ladatkaa!
Mennään ulos. - Hulluko olet? Entä sen jälkeen?
Me antaudumme japanilaisille.
Teidän korkeutenne, antakaa meidän ampua.
On ilo nähdä teidät terveenä taas. - Olen kyllin terve tulla ammutuksi.
Teidän tarvitsee vain luovuttaa sotilaat. - Ei ole luovutettavaa.
Jos teette mieluummin taas verilöy- lyn, teidän on ammuttava meidätkin.
Mikä tuo on?
"Cricket", joka saapuu satamaan -
mukanaan kaikki diplomaatit ja kansainvälinen lehdistö.
Kiiruhtakaa jos haluatte ampua meidät, tai muuten koko maailma saa tietää.
Keskeyttäkää.
Varmistakaa aseet!
Asento!
Käännös vasempaan päin.
Pikamarssia.
29. joulukuuta, 1937.
Prinssi Asaka tunnusti alueen diplomaateille -
mutta voittomme oli meidän loppumme.
Komitea erosi ja luovutimme kuvat ja filmitjapanilaisupseerille -
joka tuhosi ne silmiemme edessä.
Ja minun... minun on lähdettävä kaupungista tänään.
Mutta minä näen taas Doran.
Se tuntuu kuin ihmeeltä. Taistelu on loppu.
Menkää!
Siviiliväestön turvallisuus on aina ollut tärkeää meille.
Siksi keisarillisen armeijan johtajat ovat luoneet turva-alueen -
asukkaiden hyvinvoinnin turvaamiseksi.
Uskomatonta. - Se ei hämmästytä minua.
Hän tulee.
...alueen uusi johtaja: Herra Bernard Fliess.
Siemensin Nankingin tehtaan johtaja Kiinassa.
Yhtäkkiä alue onkin heidän. - Siltä näyttää.
No niin...
Teidän on lähdettävä nyt.
Herra Rabe!
Kiitos.
Onnea matkaan.
Rabe tulee!
Yli 200000 ihmistä -
selvisi hengissä Nankingin veri- löylystä turva-alueen suojassa.
Siitä huolimatta uhrien lukumäärä oli järkyttävä.
Henkikirjoituksen mukaan ainakin 300000 ihmistä menetti henkensä.
Japanin hallitus ei ole vieläkään -
myöntänyt virallisesti verilöylyn laajuutta.
Palattuaan Saksaan John Rabe pidätettiin -
epäiltynä yhteistyöstä kiinalaisten kanssa.
Häntä kiellettiin raportoimasta kokemuksistaan.
Hänen päiväkirjansa takavarikoitiin ja ne löydettiin vasta vuosien päästä.
Sodan jälkeen liittoutuneet eivät poistaneet häneltä natsileimaa.
Hän kuoli unohdettuna ja rutiköyhänä Berliinissä 1950.